Tidigare
Pans skugga är vår enda utväg.
Vi sticker!
Det är Henry som är illa ute.
- Pan? - Nu kör vi!
Om du fick rätt namn av Rumpel så arbetar han här.
- Är det han? Är det Eric? - Ja.
Han måste verkligen hata mig.
Gå och prata med honom. Gå!
- Ariel. - Eric.
Vad är det där?
Han är tillbaka.
Det var en gång...
Hurra! Jippi!
Ni är tillbaka! Emma!
Snö! Ja!
Hur känns det att äntligen vara hemma?
Bättre än jag nånsin kunnat tro.
- Jag sa ju att vi skulle ses igen. - Det var dumt att inte lyssna.
- Hallå! - Hej! Välkommen tillbaka!
- Du kanske behöver den här. - Tack, det gör jag.
För att påminna mig om vem jag var men aldrig mer ska bli.
Va? Vilka är det där?
Wendy!
Mikael! Och John! Är det verkligen ni?
- Som vi har väntat! - Ni minns väl Baelfire?
- Vad händer nu? - Vi Darlings måste nog åka hem nu.
- Hur mår du? - Rätt bra. Vattnet fungerade.
Ja, så fort vi hade lämnat Landet Ingenstans.
Gold kommer att bota dig.
Ett tag trodde jag faktiskt inte att vi skulle komma därifrån.
Men det gjorde vi.
Och det är mycket hennes förtjänst. Regina hjälpte till att rädda oss.
Jag ska förstöra er lycka, om det så är det sista jag gör.
Du!
- Snö, lyssna på mig. - Varför då?
- Vi har ju precis gift oss. - Hon förstör allt. Vi måste göra nåt.
- Vad då? - Jag vet inte!
Storma hennes slott, stjäla hennes magi. Det måste gå.
- Hon kan inte skada oss. - Hon ger sig inte, och inte jag heller.
Hon vill ta vår lycka. Det är ingen kamp man vinner ute på slagfältet.
Men om vi åker på vår bröllopsresa visar vi att Regina inte kan lyckas.
Hur kan du ens tänka tanken efter alla hennes hot?
- Hot, ja. Det var bara tomma hot. - Hon lyckas alltid på nåt sätt.
Och då kommer vi att vara redo, men i dag var det bara ett tomt hot.
Vi ska inte förstöra det här. Inte förstöra vår bröllopsresa.
Vi kan åka vart du vill.
- Vart jag vill? - Bara du slutar tänka på Regina.
Sommarslottet. Mina föräldrar åkte dit på sin bröllopsresa.
- Jag har alltid velat göra likadant. - Och nu kan du det.
Jag går och förbereder inför resan.
Slottet är säkrat. Den onda drottningen tar sig inte in.
Tack, Butter.
Jag råkade höra dig och prinsen. Riskabelt.
- Ska ni åka i väg nu? - Han tror att det är bäst.
- Jag hörde det. Men vad tror du? - Jag tror...
...att det finns nåt där som hjälper oss att besegra henne.
- Skuggan, då? - Den är fast där, precis som i ljuset.
Den enda som kan släppa ut den, är i säkert förvar här.
Vad har du tänkt dig, Peter? Tänk om nån släpper ut pojken?
Det är inte det som är problemet.
- Vad är nästa drag? - Du måste straffas.
Mamma och pappa, Felix går fortfarande fri!
- Vad gör du? - De måste lita på mig.
Henry har rätt. Felix får inte komma undan.
Vi har gott om lediga celler.
Här är du säker, Henry.
När jag väl har stängt in lådan här, kan endast jag bryta förtrollningen.
- Och det tänker du inte göra? - Jag vill inte heller att Pan går fri.
- Oroa dig inte, Henry. - Vi låter inget hända dig igen.
Hon har rätt. Oroa dig inte.
Så länge jag lever... ska den pojken aldrig se dagens ljus.
- Så där. Perfekt! - Tack!
- Vad händer nu? - Den frågan har jag aldrig ställt.
- Jag trodde inte jag hade nån framtid. - Men det har du.
Pojken var inte din undergång, inte Pan heller.
Nu kan du sluta tänka på profetior och börja tänka på framtiden.
Det finns oändliga möjligheter och så många vägar att gå.
- Men jag är bara intresserad av en. - Vilken då?
Den där du och jag är tillsammans.
Skål.
Bli inte alltför glad. Vi tänkte att du kanske ville ha den.
Eftersom du just varit med om ett eget äventyr.
Just det. Tack.
- Är allt som det ska? - Ja. Hur så?
De har nog ingen rom på Mormors.
Lugn, jag är inte här för att jaga efter lady Swan.
Jag har fattat ett beslut angående Emma.
- Jag tänker lägga ner. - Lägga ner?
För pojkens skull. Hans föräldrar får det svårt redan utan en stilig pirat.
- Menar du allvar? - Ja. Jag är stilig.
- Tack. - Tacka mig inte än.
Jag tänker långsiktigt. Du har redan svikit Emma en gång.
Jag är inte så säker på att hon tar dig tillbaka. Är du?
- Green?! - Hon heter Tingeling.
- Jag trodde inte att... - Vi skulle ses igen? Inte jag heller.
- Ge tillbaka hennes vingar. - Jag tar inte order från dig.
Hon hjälpte oss. Och hon har fått älvstoftet att fungera igen.
- Får jag se? - Det lyste lite. Det funkar inte jämt.
Då har vi problem.
Du tror inte på dig själv längre. Hur ska då jag kunna göra det?
Jag behöver ett glas.
- Hur är det med honom? - Bra, efter omständigheterna.
Emma, kan vi träffas och prata?
Gör vi inte det just nu?
- Jag menar bara vi två. - På en dejt?
- När du säger det så. - Neal, det är nog inte...
Henry är tillbaka och han är välbehållen. Det är vi alla.
Okej, jag ska göra det lätt för dig.
I morgon kommer jag att vara hungrig vid lunchtid.
Jag sätter mig där och du får gärna göra mig sällskap.
Om inte, så ska jag inte störa dig mer.
- Säg det inte. - Vad då?
- Att jag är skyldig Neal en dejt. - Nej, du är skyldig dig själv det.
Jag kan inte tänka på mig själv nu. Inte efter vad Henry just gått igenom.
Vem påminner hon mig om?
Snö, det här är makalöst!
Jag har inte varit här på jättelänge.
Ingen annan heller.
Jag har saknat det. Jag är så glad att du övertalade mig.
Sakta i backarna!
Sömnförbannelsen, striden om kungariket och så sju dvärgar...
Vi har knappt fått nån tid för oss själva.
Jag har planerat nåt extra för i kväll. Jag lovar att det är värt att vänta på.
Okej då.
Då går jag och sätter in hästarna i stallet.
Vad exakt är det jag väntar på? Din min avslöjade dig.
- Vad då för min? - Den du har när du har nåt på gång.
Jag gissar att din lilla utflykt har nåt med Reginas hot att göra.
Som barn fick jag höra historier om ett ondskefullt väsen i en grotta här.
- Vad då för ett väsen? - Den som ser henne i ögonen...
...förvandlas till sten - Medusa.
- Skulle vi ta Medusa till fånga? - Nej, hugga av hennes huvud.
Och skicka det till Regina i en låda?
Regina behöver bara titta på det en kort sekund för att bli förstenad.
Jag tänker inte låta min fru jaga monster i skogen.
Åtminstone inte ensam. Ja, jag följer med dig.
Du ger dig inte förrän vi kan slå Regina, men lova mig en sak.
Om vi hittar Medusa och kan använda henne-
- måste du åtminstone försöka njuta av resten av smekmånaden.
Vilken tur att jag tog med det här.
Dags för nåt du inte hade i Landet Ingenstans - läggdags.
- Vi säger god natt till Regina. - God natt.
Jag visste inte att det var så sent. Det blir svårt att släppa dig ur sikte.
Det kanske inte behövs. Får jag sova hos dig?
Åh! Javisst.
Ja. Ring i morgon och säg när jag ska hämta dig.
Kom, Henry, så går vi hem.
Det är ingen fara. Han vill nog bara sova i sitt gamla rum.
Ja, så är det säkert.
- Dags att släcka, unge man. - Mamma, tog du med ditt valv hit?
- Ja, det vet du väl. - Och all din trolldom?
Varför frågar du?
Jag kanske måste skydda mig mot Pan.
- Han kan inte göra nåt. Han är inlåst. - Tänk om han kommer ut.
Tänk om han kommer efter mig.
Trolldom är inte lösningen. Mitt valv är igenbommat av en anledning.
Det är farligt. Jag skyddar dig. Vad som än händer.
Nu ska du gå och lägga dig.
God natt.
Hon har fel. Trolldom är visst lösningen.
Det är dags.
Är du arg?
Jag föll för dig på en trollbro sen du rånat mig och slagit mig med en sten.
Jag visste vad jag gav mig in på.
Enligt sägnen ska grottan ligga här nånstans.
Finns det nåt sätt att göra förstenade levande igen?
- Det enda sättet är att döda Medusa. - Och ingen vet hur man gör det?
- Hon är odödlig. - Så att halshugga henne...
- Gör det lättare att förstena Regina. - Vill du verkligen göra det?
- Står du på hennes sida? - Nej, och det vet du.
Du sa själv att lösningen inte var att döda Regina. Vad är annorlunda nu?
Förra gången hotade hon bara oss. Nu hotade hon hela kungariket.
Vi har skyddat riket från henne förut, utan nåt gorgonhuvud.
Det är nåt annat. Snö, varför kan du inte sluta tänka på Regina?
Jag vet inte! Jag kan bara inte det.
Nå... kommer du?
- Jag vill ju inte missa allt skoj. - Kom, då!
Tänk att Mormors lasagne kunde vara så god!
- Vill du skölja ner den med nåt? - Är det där...?
Ett elixir. Det botar förgiftningen en gång för alla.
Har du redan hittat ett botemedel? Och jag är inte skyldig dig nånting?
Jag bjuder. Men vi är ju släkt nu-
- så om jag skulle behöva en tjänst, skulle du inte säga nej.
Tack.
Drick, då!
Hur känns det?
Vad tänker du på?
Nu kanske vi kan börja jobba på det där barnet.
Inte just nu.
Emma lyssnade inte på oss.
Jag tar hand om det.
- Ligger inte Mormors åt det hållet? - Har Neal skickat dig?
Han vet inte att jag är här. Men jag såg att han satt ensam-
-så jag ville se hur du mådde.
- Allt bra? - Ja då.
- Emma... - Det är Henry. Han är inte sig själv.
- Han har gått igenom mycket. - Jag vet. Han ville sova hos Regina.
Hon räddade honom, och hon tog hand om honom före dig.
Han vill säkert bo hos dig i kväll. Vi håller alla på att hämta oss.
Men det känns som om nåt hemskt är på väg att hända.
- Du får inte tänka så. - Det händer hemska saker hela tiden.
Om du tänker så missar du allt det bra här i livet.
Man måste ta till vara på ögonblicken. Livet är fullt av dem - bra och dåliga.
- Jag drar till mig de dåliga. - Därför måste du leta efter de bra.
- Och det är att äta lunch med Neal? - Vet inte. Tuggar han med öppen mun?
- Jag vet inte om jag är mogen. - Det skadar väl inte att ta reda på?
Kom. Jag skjutsar dig till Mormors.
Så du vill inte få ihop mig med Neal för att hålla mig borta från Krok?
Skulle jag vara intresserad av Krok? Emma, jag är ju gift.
- Krok?! Är du okej? - Visst, hjärtat.
Frågan är... Är du?
- Varför skulle jag inte vara det? - Du är inte van vid Storybrooke.
- Nåt att dricka skulle kanske hjälpa. - Du vill mer än så.
- Du vill sluta tänka på Emma. - Emma? Vem är det?
Jag har förlorat mina vingar men inte min värdighet. Aldrig i li...
- Vad var det? - Det undrar jag också.
- Var ni två...? - Kanske.
Där.
- Hon är borta. - Varför ville Skuggan döda henne?
Ingen aning, men Skuggan tar bara order från en person.
Pan.
Henry!
Kom med mig. Det har hänt en sak.
- Titta ner. - Hur ska vi hitta henne?
Det blir nog inget problem.
Stanna här. Jag lockar ut henne.
Jag sköter resten. Vad du än gör - se henne inte i ögonen.
Du!
Nu!
Nej!
- Nej! Så löd inte sägnen. - Vilken vändning!
- Hur ska vi halshugga henne nu? - Det ska vi inte, Snö.
Vi kanske skulle ha stannat i slottet.
Det är ingen fara. Vi måste bara komma härifrån.
Nu!
Snö, vänd dig inte om!
Drömprinsen!
- Vad har hänt? - Skuggan dödade henne.
Pans skugga? Jag fångade ju den på seglet.
Den kom loss.
Vi hämtar ljuset på båten. Vi måste kunna fånga den om den slår till igen.
- Pan ligger bakom det här. - Men han är ju instängd.
Vem skulle det annars vara?
- Kan Pan fortfarande komma åt mig? - Det vet vi inte.
- Men vi måste anta det. - Och att han vill åt Henry.
- Vad gör jag här i så fall? - Han är inte säker här.
- Du skyddar mig väl? - Det är klart.
Gå. Vi tar hand om Skuggan.
- Regina, vänta. - Va?
- Håll koll på honom. - Det är klart.
- Han verkar inte som vanligt. - För att han frågade efter mig?
- Nej, så menade jag inte. - Jo. Jag är också hans mamma.
Det kanske är mig han vill ha när han är rädd.
Glöm inte att jag har tröstat honom i tio års tid. Han mår bra.
Det är bara en känsla jag har.
Använd den känslan för att hitta Skuggan i stället.
- Vart ska vi? - Dit Skuggan aldrig kan komma.
Där all min trolldom finns.
Lova att inte röra nånting.
Jag lovar.
Jag lämnar dig inte! Och hon ska inte få skrämma i väg mig heller.
Det där räcker inte långt.
Nej! Nej...
Njuter du av din smekmånad?
- Jag minns inte att jag bjöd dig. - Vad är det?
Tjurar du för att prinsen blivit staty? Jag ser knappt nån skillnad.
- Nu njuter du, va? - Nåt så oerhört.
- Allt det här är ditt fel. - Nej, det är ditt.
Och jag måste tacka för hjälpen.
Jag kan bara luta mig tillbaka medan du förstör din egen lycka.
Hon har rätt. Det var jag.
Jag krossade mig själv.
Vänta!
Kom och ta mig!
Snö.
- Är du oskadd? - Nu vet jag hur Frederick kände.
- Jag trodde du var borta för alltid. - Hur kunde du besegra henne?
Jag lät henne förgöra sig själv.
Förlåt. Jag tänkte bara på att krossa Regina och höll på att förlora dig.
Ja, det gjorde du - nästan.
Hur ska jag nånsin kunna gottgöra dig?
Nu när du säger det, så... Jag har ett par förslag.
Vi har tyvärr stängt, oavsett krissituation.
- Vi måste öppna Pandoras ask. - Och släppa ut Pan? Är ni inte kloka?
- Han styr Skuggan inifrån. - Skulle det hjälpa att släppa ut Pan?
- Då kan vi stoppa honom för gott. - Vi tog honom knappt första gången.
- Man ska inte utmana ödet. - Vi ska inte ta honom.
- Vill du inte att han försvinner? - Vad hade du tänkt dig?
Om vi släpper ut Pan utanför stadsgränsen fungerar inte hans magi.
- Jag gör det här. - Jag återfår mina minnen.
Men magin fungerar inte. Den riktiga världen är faktiskt mitt område.
- Jag gör det på mitt sätt. - Han är min far.
Det är min känsla. Om jag misslyckas får du gärna ta vid.
Var försiktig.
- Mamma? - Skjut honom.
Nej. Jag är Henry. Pan bytte kropp med mig.
- Det är bara ett trick. - Nej, det är det inte.
Han gjorde det precis innan mr Gold fångade mig.
- Skjut honom! - Det här kanske förklarar min känsla.
Han vill få dig att tro det. Om han kommer hit dör vi.
Berätta nåt som bara Henry kan veta.
Jag försökte spränga brunnen. Jag gillar varm choklad med kanel.
- Det här bevisar ingenting. - Henry kan ha berättat det för Pan.
Pan kan känna till fakta men inte livets alla ögonblick.
Minns du första gången vi knöt an till varandra? Inte träffades, knöt an.
Ja. Det var i mitt slott, när du precis hade kommit till Storybrooke.
- Vad sa du? - Att jag visste varför du gav bort mig.
För att du ville ge mig min bästa chans.
- Henry. - Mamma.
Det här är Henry.
Lova att inte förgöra oss nu.
Förlåt att jag tvivlade på dig, Henry.
- Och förlåt att jag stängde in dig. - Jag hade gjort samma sak.
Om han är här, var är då Pan?
- Vad är det? - Jag har sån tur som har dig.
Henry...
När allt det här är över lovar jag att vara den mamman du vill ha.
Jag älskar dig.
Jag vet. Det var det som gjorde det så lätt.
- Jag är ledsen att vi inte lyckades. - Det gör inget.
Jag vet hur viktigt det var för dig, även om du inte visste varför.
- Det gjorde jag. - Va?
Jag sa att jag inte visste varför, men det gjorde jag.
- Men jag var rädd för att erkänna det. - Vad då?
Jag vill bilda familj.
Jag med. Varför är du rädd för det?
Jag ville inte sätta ett barn till världen när Regina fanns där.
Därför var jag besatt av att krossa henne.
Hur kan jag sätta nåt gott till en värld full av ondska?
- Vi stoppar henne på nåt sätt. - Men jag hade fel.
När jag förlorade dig insåg jag att vi inte kan vänta längre.
- Jag hänger inte med. - Regina är alltid ett hot.
Och annars är det nåt annat. Det kommer det alltid att vara.
Vi kan inte låta det stoppa oss. Vi måste hitta de goda stunderna.
Och hur skapar man goda stunder om inte med ett barn?
Låt oss då få ett barn.
Regina svarar inte.
Kom ihåg att Pan är i min kropp, så om ni måste skada honom-
- ...undvik ansiktet. - Jag ska försöka.
- Är det verkligen du? - Pappa.
- Har ni hittat Skuggan? - Inte än.
- Men vi är redo. - Det är Pan vi borde oroa oss för.
- Varför är vi kvar här ute? - Det är låst.
- Jag sa ju det. - Det här lär ta lite tid.
- Allt kommer att ordna sig. - Nej.
- Jag kan inte skjuta på Henrys kropp. - Vi kommer att få ut honom.
Du hade rätt när det gällde Pan, precis som din mamma om Regina.
- Vi stoppar honom och sen... - Ska jag njuta av de goda stunderna?
- Just precis! - Ni har tyvärr fel.
Jag är räddaren. Mitt liv består inte av några goda stunder.
Jag kan aldrig slappna av och bara ha det bra.
- För det slutar aldrig. - Så tänkte jag också förut.
Det är skillnad. Min magi har sitt pris.
Priset man betalar som räddare-
-är att man aldrig kan ta ledigt.
Kommer ni?
Regina!
- Pan har stuckit. - Ni kan komma ner!
- Vad hände? - Pan bytte kropp med Henry.
Jag gick på det.
Jag ville tro honom så jag blundade för alla tecken.
- Jag ville tro att han behövde mig. - Det gör jag.
Henry?
Vad kom Pan för att hämta?
Vadå?
- Säg att du inte har den här nere. - Var skulle jag annars ha den?
Vad tog Pan?
- En förbannelse? - Nej, Felix. Förbannelsen.
Förbannelsen som tog hit alla från Den förtrollade skogen.
Fritog du mig bara för att berätta hur alla hamnade här?
Nej, för att den här trollformeln ska ge oss allt vi nånsin velat ha.
Varför vill Pan åt trollformeln? Jag har ju redan använt den.
Han kan använda den igen. Och då kan inte ens du bryta den.
- Men vi är ju redan här. - Exakt vad skulle det innebära?
Alla skulle glömma vilka de var, tiden skulle stanna och, Felix...
- Vi skulle bestämma. - Över allt det här.
Ja. Och när vi är färdiga, så är det det nya Landet Ingenstans.